Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org
Traducerea și adaptarea: Ana (ana88md@yahoo.com)
Bună, ce mai faci, dragule ?? Intră.
Deja am pregătit totul pentru tine...
exact așa cum îți place.
Iisuse, e așa de cald în seara asta.
Ești pregătit ?
Vrei s-o fac pe moarta ?
Vrei să mor, scumpule ?
Te rog. Te rog. Lasă-mă să mor pentru tine.
De ce ai închis ferestrele ?
Știi că nu țip.
Ce faci, scumpule ?
E ceva în neregulă ?
Ce-i aia ?
Mă doare !
Lasă-mă ! Oh, Doamne !
Ajutor ! Te rog !
Ce știți despre criminal ?
Știm că este bărbat, probabil în vârstă...
Este posibil să fie mai mulți criminali ?
Nu comentez.
- Păreți încrezător. - Sunt.
- Știm rasa criminalului ? - Nu încă.
Analizăm probele de piele luate de sub unghiile victimelor.
PAZNIC DE NOAPTE
Rezultatele ne vor ajuta să aflăm rasa criminalului.
E adevărat că poliția nu e interesată să prindă criminalii
fiindcă victimele erau prostituate ?
Insinuarea că nu tratăm acest caz cu seriozitate
nu e doar falsă, ci și jignitoare.
Am consacrat deja 1.800 de ore pentru acest caz...
Ce știți despre ucigaș ?
Nu vă pot spune tot ce știm, decât că e bărbat...
- Ai primit slujba. Slujba aia ? - Da.
Iisuse.
Sună dezgustător.
Nu crezi că e absolut dezgustător ?
N-am altceva de făcut decât să stau în cur toată noaptea și să citesc.
- Bei prea mult. - E deja beat turtă.
Cred că o singură persoană e implicată în aceste crime.
- De ce spuneți asta ? - Asta-i treaba mea.
Asta-i tot ce trebuie să fac.
Trebuie să stau în cur. Să stau în cur !
Dle inspector.
E adevărat că poliția nu e interesată să prindă criminalii
fiindcă victimele erau prostituate ?
Insinuarea că nu tratăm acest caz cu seriozitate
nu e doar falsă, ci și jignitoare.
- Sunt mai mulți criminali ? - Eu cred că doar unul.
- Știți rasa criminalului ? - Nu încă.
Analizăm probe de piele
luate de sub unghiile victimelor.
Rezultatele acestor teste...
- Sunt mai mulți criminali ?? - Nu comentez.
Rămâi peste noapte ?
- Vrei să rămân ? - Tu vrei ?
Dacă tu vrei să rămân...
Marie, dacă am făcut vreodată ceva ca să te fac fericită, îmi cer scuze.
Aceste semne se poate să fi apărut după moarte, în timp ce corpul era...
Surse au confirmat
că victimele au fost violate după ce au murit.
Sunt mai mulți criminali ?
A devenit așa de greu să comunic cu ea.
A devenit din ce în ce mai puțin...
receptivă.
- Când veți avea rezultatele ? - În curând. Poate mâine.
Tipul ăla trebuie să fie uimitor.
- Nu putem spune publicului tot... - Receptivă la ce ?
Victimele au fost violate ?
Ce credeți despre criminal ?
Cred că i se scurge timpul.
Katherine !
Katherine ?
Sunt în baie !
Ce e ?
Nimic.
Ai avut vise ciudate azi noapte.
Da ?
Respirai cu greutate.
Dădeai din picioare și gemeai.
- Ești sigură că nu făceam sex ? - Foarte sigură.
- Sună-mă și spune-mi ce-ai făcut. - Bine.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Domnule Johnson ?
Domnule Johnson.
- Cum ai intrat ? - Ușa de la intrare era deschisă.
Fir-ar a naibii de ușă, nu se închide niciodată.
Deci, tu ești ?
- Oh, da, eu sunt. - Bine ai venit pe Marte.
- Poftim ? - N-au glumit.
În legătură cu ce ?
Îți voi lăsa filtrul de cafea. Radioul e al meu.
- Ai un radio ? - Nu.
I-ați unul.
Ce ți-au spus, de fapt ?
Nu prea multe.
Acum, pe aici, mai sunt câțiva oameni,
dar noaptea, locul ăsta e ca pe Marte.
- Și, ce ai auzit ? - Poftim ?
Ce ți-au zis, de fapt, despre mine ?
Nimic. Nu mi-au spus nimic.
Haide. Ți-au spus de ce-mi dau demisia.
Nu, pe bune, chiar nu mi-au spus.
Putem să intrăm ?
Învârte cheia până auzi un clic.
Se fac înregistrări pe bandă perforată,
ca să se afle că ai trecut pe aici din oră-n oră.
- Înțeleg. - Oare ?
Slavă Domnului că nu trebuie verificată și camera asta. Cheia e pe dinafară.
Haide, trage o privire.
E în regulă. Haide.
- Știi ce e în căzile alea ? - Nu. Ce ?
Miroase formolul. Simți mirosul, nu-i așa ?
Să nu intri niciodată acolo. Niciodată.
Eu n-am intrat.
Dezgustător.
- Și... voi fi singur aici noaptea. - Nu ți-au spus ?
Câteodată, ambulanța sau poliția mai trece p-aici, dar în rest...
ești doar tu...
și ei.
Morga.
Nu știu de ce au pus o cheie și aici.
La dracu' cu ei. Haide s-o facem odată.
Ține-ți ochii doar pe cheie.
Uită-te numai la ea.
Nu te uita la ei.
Cretinii naibii. De ce dracu' au pus o cheie și aici ?
Pentru ce sunt funiile ?
Doar o precauție, în caz că se trezește vreunu'.
- Dacă tragi de ea, alarma pornește. - Să se trezească ?
Apoi, din cabina paznicului, suni doctorul de serviciu.
Vine în 5 minute.
Nu-ți face griji. Nu se va întâmpla niciodată.
E frig aici, dar le mai poți simți mirosul, nu-i așa ?
Da.
Ai grijă să nu se închidă ușa. Nu există mâner pe dinăuntru.
- De ce s-ar închide ? - Și stinge luminile.
Aici s-a întâmplat, din câte se spune.
Ce ?
Acum câțiva ani, scandal, scandal teribil.
Paznicul de noapte.
Cu mulți ani în urmă...
a făcut-o.
- A făcut-o ? - A făcut-o cu ei.
- Vrei să spui... - Tipul avea un harem întreg.
Eu n-am știut nimic la început, dar zvonul s-a adeverit,
când l-au prins făcând-o.
Au înăbușit scandalul.
Cine știe ? O grămadă de ciudați...
Doamne.
Eu nu-s ciudat.
După ce vei lucra aici o perioadă, respirația va începe să-ți pută.
Poți să-ți dai seama ținându-ți mâna în fața gurii și respirând.
Am dreptate ?
Oh, Iisuse. Chiar că ai dreptate.
E din cauza mediului. N-ai ce să-i faci.
Astea-s dosarele personalului. Suntem toți pe-acolo.
Morții, acolo. Personalul, aici.
Absurd.
Asta-i lista ta de îndatoriri.
Vei veni la 8 și vei fi schimbat la 4.
- Asta-i alarma de la... ? - Nu va porni niciodată.
Ai radio ?
- De fapt, sunt student. - Ia-ți un radio.
Cum spuneam, o să-mi iau unul.
Bine.
Cine-i în poza aia ?
Nu știu. A fost acolo dintotdeauna.
A, încă ceva.
N-are de ce să-ți fie frică, dar...
cred că este bună pentru orice eventualitate.
Și mai e radioul...
Ar fi o idee bună să-ți cumperi un radio.
Bine.
Ai de ales între două filme.
Primul, 90 de minute cu doi eroi, care-și petrec timpul împreună
și au niște aventuri incredibile.
Celălalt, 45 de minute cu un erou, care are aventuri incredibile,
iar celelalte 45 de minute, cu un tip care stă la un birou
și citește o carte, bine ?
Pe care ai vrea să-l vezi ?
Cine-l joacă pe tipu' care citește cartea ?
În mod sigur este o pierdere de consorțiu,
dar cum rămâne cu chinul mental ?
- Ce ni s-a întâmplat ? - Ce ?
Nu pot să respir aici. Ce dracu' facem aici ?
- Ne maturizăm. - Murim.
- Tot una. - Nu, nu, nu.
Știi, în filmul despre care îți vorbeam...
cei doi eroi au început să se provoace reciproc.
- Pe bune ? - Da. Cel care dă înapoi pierde.
De ce ar vrea să facă asta ?
Deoarece sunt pe moarte și vor să se joace
înainte de a ajunge să se așeze la casa lor.
Bine, și care-i miza ?
Pierd, mă-nsor cu Marrie.
Pierzi, te-nsori cu Catherine.
Ce ?
- De ce ? - Că e distractiv !
Ești nebun de legat.
Nu, nu sunt.
INSTITUT MEDICO-LEGAL
Rahat.
Rahat, luminile.
Și nu ți-a fost frică ?
Nu. Nu. Și dup-aia am văzut căzile alea.
Era ceva în ele. Membre de rezervă.
Am văzut umbre sau ceva. Nu știu.
E de-a dreptul scârbos.
Sunt morți. Ce mai contează ce-ți fac dup-aceea ?
Eu cred că-i scârbos, bine ?
Trebuie să merg la baie.
Da, merg și eu cu tine.
Fii atent.
Ieri, eram în Camden, lângă Hyde,
și văd o fată super atrăgătoare,
stând într-o stație de autobuz, bine ?
Dar observ că nu se urcă în niciun autobuz.
Și ?
Haide, avocățelule. Era prostituată.
Șapteșpe ani.
Joyce.
De unde știi toate astea ?
Scuză-mă, e vremea mea. Jocul următor e al meu.
- Căcănarule. - Bine, atunci îl aduc pe director.
Eu îl aduc pe satan.
- E în regulă. - Pe bune ?
Da.
Lasă-ne să mai jucăm o partidă și dup-aia puteți juca și voi, bine ?
De ce ești așa speriat ? Glumeam și eu. Ești bine ?
Ce i-ai făcut ? Bate palma, frate.
Mai joc doar o partidă, da ? Îmi cer scuze.
La naiba, puicuțo, ai ceva drăcușori în fundulețul ăla ?
Te rog să te dai la o parte.
Poate c-ar trebui să facem ceva, nu ?
Poate ești interesată de-o chestie de 9 țoli.
Sunt foarte interesată de-o chestie de 9 țoli,
dar nu-s interesată s-o am, regulându-mă cu tine de 3 ori.
Ce vorbe murdare ies dintr-o gură așa de drăguță.
Unde pleci ?
Ți-am rănit sentimentele ? Târfă.
Bună, sper că mica noastră ceartă nu v-a deranjat din băutul berii.
Tocmai discutam dacă ar trebui să ne implicăm.
- Hai să mergem. - Nu. Mai stăm.
Nu, nu mai stăm.
Nu mă refeream la noi doi, ci la mine și Martin.
Încă puțin.
- Cretinilor. - Sper că știți ce faceți.
Știi ce, dacă asta era filmul, iar tu-l jucai pe tipul grozav...
te-ai fi dus la ăia și i-ai fi învățat minte.
James. James.
James !
Patru Jack-uri, te rog !
- Ce faci ? - Sunt gata.
- Pentru ce ? - M-ai provocat.
Îmi retrag cuvintele.
Nu mai suntem școlari. Nu-ți poți retrage cuvintele.
James, nu...
Scuză-mă.
Salut. Voiam să vă mulțumesc.
Despre ce rahat vorbești, cretinule ?
Voiam să vă mulțumesc. Știți de când vă căutăm pe amândoi ?
Nu-mi spuneți că sunt prima persoană care vă abordează așa.
Vorbesc serios. Voi, băieți, o să apăreți mereu la talk-show-uri.
Talk-show-uri ?
Oprah, Phil, Sally... pentru voi sunt făcute.
Vă place Ricki Lake ?
Despre ce dracu' vorbești ?
Când spun că vă căutam, băieți, vorbesc serios.
- V-a abordat cineva așa ? - Nu, nimeni nu m-a abordat.
Incredibil. Al dracului de incredibil.
Vă veți duce la talk show-uri... și or să fie o grămadă din astea,
o să stați pe drumuri cu săptămânile.
Și toată lumea o să vă pună aceeași întrebare de deschidere.
Poate că ar trebui să v-o pun acum, ca să fiți pregătiți, nu-i așa ?
Bine.
Da ? În regulă, perfect.
E o întrebare cu mai multe părți, așa că răspundeți cu grijă.
Acum, știm cu siguranță că părinții voștri au comunicat
printr-o serie de semne și mormăituri.
Ceea ce vrem să știm e cum și când ați căpătat abilitatea de a vorbi ?
Ok ? Erați singurii din grupul vostru cu asemenea abilitate ?
Și când v-a căzut blana de pe corp, în definitiv ?
Răspundeți, mai întâi, la a 3-a parte.
Sigur.
Vino înapoi. Hai să jucăm niște biliard. Unde pleci ?
- Comunicarea non-verbală... - Nenorocitule !
- Hai să ți-o trag. Vino aici ! - Nu puteți fi domesticiți.
Doamne ! Le-ai văzut fețele ? A fost super !
„Când v-a căzut blana de pe corp, în definitiv ?”
I-ai văzut ?
- La dracu' ! - Ești bine ?
- La dracu' ! - Ești rănit ?
Să plecăm de aici.
Știi, am regulat-o.
Pe cine ?
Pe târfă, pe Joyce. Am regulat-o.
Ai regulat o prostituată ?
Iisuse, și cum a fost ?
Fascinant.
A făcut tot ce i-am cerut.
Tot.
Îi spuneam „stai acolo”, iar ea zicea „da, Martin”.
Îi spuneam „întinde-te”, ea spunea „da, Martin”.
Ce ?
- I-am spus că sunt tu. - Te-ai dat drept eu. De ce ?
De unde să știe cine dracu' ești tu ?
La bar, păreai super luat de val.
A fost incitant. Te-ai simțit bine. Ai simțit că trăiești, nu-i așa ?
- Da, sigur. - Eu n-am simțit nimic. Nimic.
Anul trecut m-aș fi simțit la fel. M-aș fi simțit luat de val, exaltat.
Dar acum, e ca și cum toleranța mea crește
și nu mai pot avea acele trăiri, și trebuie să le am.
Nu mai am acele trăiri, și am nevoie de ele.
Și eu am nevoie de ele.
Da ?
Provoacă-mă.
- Bine, fă-o cu Joyce. - Ce ?
- Fă-o. - Da, da !
Haide. Ce, crezi că o facem doar pentru distracție ?
Ne dăm întâlnire, bine ?
Katherine.
Katherine nu va ști niciodată. Haide.
Găsește și tu o scuză, bine ? Prieten ?
Tovarăș ?
OK.
I-ai spus că ești eu ? La naiba.
De ce trebuie să mergi la repetiții dimineața ?
Lui Alan îi place să repete dimineața.
- Da ? Păi, atunci tipu' e un cretin. - El te vorbește numai de bine.
După cum am mai spus, tipu' e un geniu.
Haide, mă. Știi că nu pot să fiu singur.
Ba poți.
Îți pute gura.
Să mă suni diseară.
O să dormi.
Trezește-mă.
Rahat.
- Te-am speriat ? - Nu.
Scuze. Inspector Cray.
Martin Bells.
- Ești nou aici ? - Da.
- Facultatea de drept ? - Da, da. Ultimul semestru, sper.
E fascinant, nu știu de ce.
Are ceva anume.
A murit și s-a dus să moară.
Cred că se numea Louis Paine, dacă nu mă înșel.
Stă la Rândul Morții, în așteptare.
Ne-ar trebui unul chiar acum.
- Un rând al morții ? - Nu, un criminal.
Stați așa. A mai omorât pe cineva ?
O aduc la morgă chiar acum.
- Ai intrat acolo ? - Nu.
- Ar trebui să tragi o privire. - Neah.
Chiar ar trebui. Altfel, vei fi vânat de frică cât timp lucrezi aici noaptea.
Nimic nu vindecă o fantezie ca o doză rapidă de realitate.
Credeți ?
Haide.
OK.
Ești bine ?
Era un picior. Doar un picior.
Mda.
Mă tot gândeam să-i întreb ce fac cu ele.
Apropo, v-am văzut la TV.
Da ? Și cum eram ?
- Sunteți pe urmele lui ? - Ne apropiem.
Cum știți că era doar un singur tip ?
- Pot avea încredere în tine ? - Păi, da, absolut.
Pot avea încredere dacă-ți dau niște informații în premieră ?
- Da. - Are o semnătură.
- Semnătură ? - Le scoate ochii.
- Bună seara, băieți. - Asta tocmai s-a lăsat de fumat.
Domnule inspector Bill Davis, acesta e noul paznic de noapte.
- Cum te numești ? - Martin Bells.
Inspectorul de poliție Bill Davis.
Bill, el e Bells. Bells, el e Bill.
Mulți oameni, când văd așa ceva,
reacționează imediat și întreabă:
„Cum a putut cineva să facă așa ceva și de ce ?”
Chiar și atunci când prindem criminalul,
vor să știe cum și de ce.
În filme și în televiziune, criminalul explică întotdeauna cum și de ce.
Are mereu o motivație, oarecum nebună. În ochii lui e o scânteie de nebunie.
Am mai interogat ucigași ca acesta.
Dă-mi voie să-ți spun că ei sunt peste nevoia de a justifica ceea ce fac.
Pur și simplu o fac.
Explicațiile sunt doar o ficțiune ca să ne facă să ne simțim în siguranță.
Pentru că tot ce nu poate fi explicat este doar un haos fără sens.
Poate atinge pe vreunul dintre noi, în orice moment.
Și, de fapt, tocmai asta se întâmplă.
Mi s-ar fi făcut rău.
Sunt destul de rezistent la asemenea chestii.
Eu tot cred că-i ciudat.
- De ce ? - Tu nu crezi că-i ciudat ?
De ce n-aș fi văzut cadavrul ? Doar lucrez acolo.
Cum de știi că e același tip ?
Unii dintre noi știu, pur și simplu.
Adică cum ?
Nimic, am jurat să țin secret.
- Hai, mă. - Nu-ți pot spune.
Ia stai așa. Nu-mi poți spune ?
Katherine, n-ai vrea să știi. Crede-mă.
Nătărăule.
- Asistenta de serviciu. - Sunt paznicul de noapte de la 03.
- Alarma tocmai a pornit. - Alarma ?
Alarma de la morgă a pornit.
- Ce anume ? - Alarma de la morgă.
- Păi... - Păi ?
Ar trebui să te duci acolo să vezi care-i treaba.
Doctorul va veni într-o jumătate de oră.
Ce ! Dar dacă... ?
Du-te acolo și vezi care-i defecțiunea.
Și dacă nu-i nicio defecțiune ?
Nu-ți face griji. Este.
Cretinule ! Ești nebun ! Ce dracu' faci ?
- Cine te crezi ? - N-am putut să mă abțin.
- Aproape că am murit de frică. - Dar n-ai murit.
Iisuse, aproape că m-am căcat pe mine !
Cum dracu' ai intrat aici ?
Ușa din față nu se închide cum trebuie, iar tu erai absorbit de cartea aia.
Am stat și m-am uitat la tine 5 minute !
M-ai speriat pentru încă 10 ani din viața mea.
L-am sunat pe doctorul de serviciu. O să creadă că am luat-o razna.
Știi ceva, locul ăsta este chiar frumos.
Chiar confortabil !
Am vorbit cu Joyce. Nu uita, numele tău e James.
Nu-ți mai suport ideile.
Tot ce trebuie să faci e să vii. Îți promit.
Și îmbracă-te frumos.
O să-i zic lui Catherine
că mă îmbrac elegant ca să învăț cu tine.
Spune-i că studiem opera.
Figaro. Figaro. Figaro.
Ești un dobitoc !
Sunt domnul Dobitoc pentru tine, amice !
Unde arde ?
A fost alarma de la ceasul meu. Scuze. Ce mai șoc !
- Pot să-ți ofer ceva ? - Poftim ?
Ai petrecut vreodată cu familia Zina ?
Ce ?
Thorazina, Stelazina, Compazina...
Nu !
Sunt foarte drăguți.
Te pot face să cânți ode în timp ce vezi un bebeluș călcat de tren.
Nu, mulțumesc. Mă simt bine. Mersi.
Ascultă, n-avem nevoie de puștani speriați de bombe.
Doar să nu-ți pierzi cumpătul.
Bine ?
Ălea o să te omoare.
Mulțumesc.
Probabil nici nu vine.
Nerăbdarea e un semn prematur al plictiselii.
- „Plictiseală” ? Ăsta nu-i cuvânt. - Să începem.
Joyce. Prietenă cu omul muncii. Baftă, James.
Oh, Doamne. Oh, Iisuse.
- Bună. - Bună.
- Eu sunt Joyce. - Eu sunt James.
Bună seara. Dați-mi voie să vă felicit pe amândoi.
- Să ne feliciți ? - Pentru logodna voastră.
Păi, mulțumim.
- Doriți să comandați acum ? - Sigur.
N-am avut șansa să...
Cred că vom lua batog de pește.
- Foarte bine. - Nu-mi place peștele.
Desigur. Atunci, niște filé mignón.
Cum le vreți ?
- Medii. - Mici.
- Desigur. Mulțumesc.
Păi... de unde vii ?
De acasă.
Oh, voiam să spun...
San Diego.
Uau, San Diego.
- Și cum ai ajuns aici ? - Am mers.
Nu, mă refeream din San Diego.
Cu mașina.
- Îți place aici ? - E-n regulă.
Voiam să plec în Nepal.
Nepal ? Uau. Ce-i în Nepal ?
Călugări.
Aa, desigur.
Ce faci ?
Martin mi-a spus s-o fac imediat ce ajung.
Martin a spus.
M-ați chemat ?
Nu. De fapt, suntem bine.
Îmi pare rău, domnule, dar trebuie să vă rog să plecați.
Ce ?
Mă scuzați. Putem vorbi puțin ?
Doar o clipă.
Ai mers prea departe de data asta, „Martin”.
Cât... Cât îți datorez ?
Cincizeci.
Noroc.
Nu beau. Îmi face rău.
Zău ?
Cât să-ți dau ca se bei un pahar de whisky ?
Douăzeci.
20 de dolari ? Da ? Bine.
Hei, așteaptă. N-am spus cât de mare va fi.
Până la fund.
Cred că ai mai auzit expresia asta de multe ori.
Joyce, îl verși. Nu respecți înțelegerea.
Bine.
Îți voi da 100 $.
100 $ dacă îmi spui că mă iubești...
- Te iubesc. ... și mă faci s-o și cred.
- Te iubesc. - Nu, haide !
Ai spus-o prea repede. N-a sunat veridic.
Eu n-am crezut. Tu ai crezut ?
- Eu nu... - Bine, mai pun 50.
Toată alocația mea.
E toată a ta, dacă mă faci să te cred.
- TE IUBESC. - Nu. Haide !
- TE IUBESC. - Nu, fă-mă să te cred.
- Te... - Fă-o să sune adevărat.
Te iubesc.
Nu.
Nu te-am crezut. Îmi pare rău.
Cum te simți, Joyce ?
Bine.
- De ce ai acceptat mizeria asta ? - Care-i treaba ta ?
- Spune-ne despre clienții tăi. - De ce ?
Spune-ne despre clienții tăi, ăia ciudați. Spune-ne ce-ți fac.
- De ce ? - Din curiozitate.
Răspunde la tâmpita de întrebare.
Unul s-a îmbrăcat ca un bebeluș și m-a pus să-i schimb...
Nu e destul de ciudat.
- Altul m-a pus să urinez... - Mai ciudat.
Unul m-a pus să mă prefac moartă.
Da !
M-a acoperit cu un cearșaf și mi-a legat o etichetă de picior...
Și apoi ?
- Apoi... - Ce-a făcut ?
Spune-ne care-i problema, Joyce.
Prietena mea, Leanne, l-a adus pe psihopat acasă.
Și ?
Și a...
ei au...
- Mai bine tac. - Spune-ne.
Nu, te rog, pot să plec ?
Te rog, spune-ne.
Am fost pusă să-i identific cadavrul.
I-a scos ochii.
Ar putea fi vreo legătură cu tipul care te-a pus s-o faci pe...
Ce-ți pasă ție ?
Pot să plec acum ?
Crezi că l-ai întâlnit ?
Pot pleca acum ?
Cum a fost ?
Bine, știi și tu... tipic James.
- Nu știu cum îl suportă Marie. - Nici eu.
Cine-i Joyce ?
Joyce ?
Nu știu. De ce ?
A sunat mai devreme. Te căuta.
Pe mine ?
Da.
Nu știu. Nu știu cine putea să fie.
Ți-a spus despre ce e vorba ?
Nu.
- A lăsat un număr ? - Nu.
Nu știu.
Uite-l pe Johnny !
Iar întrebarea încă rămâne, doamnelor și domnilor jurați,
ce știa acuzatul ?
Când a aflat ?
Și dacă tot e atât de al dracu' de deștept...
- Alo. - Ai fost pe aici ?
- Nu te aud. - Ai fost pe aici ?
Ca să vezi, nici măcar nu-s acasă. Lasă un mesaj.
Băiatul căruia îi e frică de strigoi.
Așteptați numai să vedeți.
E acolo.
Bine, care dintre voi a fost ?
Crezi că mai știi care a fost ?
- Prostituata. - Prostituata.
Ei, bună dimineața, dră Singer.
Tânărul ăsta pretinde că te-ai plimbat pe aici.
Măi să fie, nu-i ciudat ?
Pare că e cam moartă.
Dar am văzut-o acolo. Am văzut-o cum vă văd.
Alo ? Domnișoara Singer ? Alo ! Chestia asta merge ?
E tot moartă.
Ascultați. Am văzut-o...
- Ce se întâmplă ? - Scuze, dle inspector,
dar credeam că o să am nevoie de întăriri.
- Ai avut vreo problemă ? - Da ! Am văzut-o...
Problema lui e că visează.
Am văzut-o pe coridor.
Am scăpat de unii oameni pentru mult mai puțin.
E ca un film de pe canalele tv americane.
Ce vrei să spui ?
Eroul vede ceva ciudat și nimeni nu-l crede.
Știi, Martin, câteodată,
când ești foarte obosit, lucrurile încep să se încețoșeze.
Nu, dar am văzut-o.
- Acum tipul ăla crede că-s nebun. - Nu, nu, nu. Lasă-l pe doctor.
Cred că el are prea mult acces la doctoriile pe care le prescrie.
Ai văzut ce-ai văzut.
Poftim, Martin.
Mă găsești oricând la numărul ăsta.
Oh, bine.
Încearcă să te liniștești.
- Nu te mai duce. - Ne trebuie bani.
Putem să împrumutăm de la mama.
Nu vreau bani de la ai tăi.
Când tatăl meu avea 22 de ani,
era însurat cu femeia pe care n-o iubea,
și avea o aventură cu femeia pe care o iubea.
Și ce înseamnă asta pentru tine ?
Că îi era frică.
- De ce ? - De viață.
- Da. - Te măriți cu mine ?
Da.
Drace, urăsc locul ăla.
Tu ești Katherine, prietena... lui Martin ?
Nu pot... știu că trebuie s-o memorez,
dar uit.
Poate...
Poate ai putea s-o scrii pentru mine.
Știu că nu mi-o dai până n-o memorez. Știu.
Dacă o scrii undeva, o voi ține minte. Jur.
- Tu ești Katherine ? - Da.
- Prietena lui Martin ? - Da.
Te rog, fă-l să se oprească.
Te rog fă-l să înceteze.
- Bună. - Bună.
- Cum a fost ? - Am terminat mai devreme.
Ce-a fost asta ?
Să clarificăm lucrurile, Căcănarule. Eu nu-s Marie !
Dacă vrei să te comporți cum se comportă James cu Marie, găsește-ți pe altcineva.
Despre ce vorbești ?
M-am întâlnit azi cu micuța ta sclavă.
Cu cine ?
Joyce.
Da, haide, spune-mi că-i o târfă mincinoasă,
care inventează povești. Haide !
Ascultă, eu... eu...
- Vrei s-o fac pe moarta ? - Ce ?
- Ai regulat-o, nu-i așa ? - Nu !
Nu, a fost doar un joc, îți jur !
Ce ți-a spus ?
Vrei s-o fac pe moarta ?
Asta te aprinde ?
Ce ?
- Așa-ți place ? - Nu, Katherine.
Katherine, ce... ?
- Ce faci... ? - Ți-a plăcut ?
Rahat.
Ce ?
Te-ai distrat ?
- Poftim ? - TE-AI DISTRAT ?
- Salut, Martin. - Salut.
Cum te mai simți ?
Nu știu.
Spune-mi, Martin, ți-ai făcut rondurile noaptea trecută ?
Desigur, de ce ?
Vino cu mine.
Ce-mi poți spune despre asta ?
Nu știu.
Paul.
Văd o fată moartă, răsucită pe burtă,
cu picioarele depărtate,
ca și cum ar fi fost violată.
Doctorul mi-a spus că ai fost singurul pe aici.
Cray. Poate vrei să vezi asta.
Martin, ce-mi poți spune despre picăturile de spermă de acolo ?
Cineva încearcă să-mi însceneze ceva.
Și eu sunt la fel de confuz ca și tine,
dar victima a avut două contacte sexuale,
iar tu ai fost implicat în ambele.
- Ai dușmani ? - Nu, din câte știu.
Datorii ? Vechi afaceri ? Traficanți de droguri furioși ? Orice ?
Stați așa. Ar fi cineva.
Curva asta, Joyce.
Am fost cu ea.
Înțeleg.
Fată moartă era prietena ei.
Ea i-a identificat cadavrul. Poliția trebuie s-o știe.
- Fată tânără, roșcată, slăbuță. - Da, ea e.
Îmi aduc aminte, am interogat-o.
Ce s-a întâmplat ?
Prima dată, într-o noapte, m-a sunat acasă.
Apoi s-a întâlnit cu prietena mea
și a mințit-o că am făcut fel de fel de chestii.
De ce ar fi făcut așa ceva ?
Cum ai cunscut-o ?
Printr-un prieten. A fost doar o glumă.
Prieten ? Ce prieten ?
Un tip, James. Trebuia să fie o glumă.
Multe chestii sunt doar glume. Care-i numele întreg al prietenului ?
James Christian Galman.
- Martin. - Da ?
Dacă toate astea sunt ceea ce cred eu...
e cineva foarte periculos, care stă în umbră, în spatele tău,
și-ți respiră în ceafă.
Și poate că, involuntar, ai devenit legătura lui către Joyce.
Ce vreți să spuneți ? „Legătura lui” ?
Cred că ucigașul intenționează să-i fie descoperită crima.
Tot nu înțeleg.
Păi, cred că vrea să se oprească.
Cred că s-a săturat să ucidă.
Vrea să fie liber.
Dar nu va fi liber, atât timp cât noi îl urmărim.
Și cât îl mai urmărim ?
Până îl vom prinde.
Deci, care-i soluția dilemei lui ??
Să fie prins altcineva în locul lui.
Alege o nouă victimă...
și apoi face pe altul să pară vinovat, atunci când el o omoară.
Deja i-a câștigat încrederea lui Joyce.
Acum tot ce trebuie să facă e să-i găsească ucigașul potrivit.
Ucigașul ?
Nu, e prea absurd.
De ce Joyce te sună dintr-o dată ? De ce se întâlnește cu prietena ta ?
Gândește-te la ce s-a întâmplat aici.
Gândește-te la doctorul care te privește fără urmă de îndoială.
Chiar și inspectorul Bill te suspectează.
Nu, nu puteți fi serios.
Nu-ți face griji, Martin. Știu că nu ești tu.
Trebuie să fie cineva care știe cum stau treburile pe aici.
Cum rămâne cu fostul paznic de noapte ?
Da, îl voi cerceta.
Cum rămâne cu sperma de la morgă ?
Ce-i cu ea ?
Da, păi, o vor analiza la laborator,
dar între timp, poți să ne dai și tu o probă ?
Martin, sunt eu, Joyce.
Trebuie să te văd. E important.
Sunt niște lucruri pe care nu ți le-am spus
și vreau să ți le spun.
Vreau să te văd în persoană,
diseară, la 8.
Poftim ?
Adresa mea e 9248 Second Street, numărul 322.
La dracu' !
Nu era acasă. Era robotul.
Salut, amice ! Ce mai faci ?
Care-i treaba ?
Ce faci cu Joyce ?
Ce ?
Polițiștii nu-l găsesc pe ucigaș.
Cineva a violat-o pe una dintre victime.
- Cineva a amenințat-o pe Joyce. - Rahat.
- Deci, știu cine e ? - Au un suspect.
- Pe cine ? - Pe cine nu trebuie, cred.
Cred că suspectează pe cine nu trebuie.
Vrei să fii mai clar ? Pe cine nu trebuie ??
- Pe mine. - Pe tine ?
Ei cred că e vorba de tine ?
Oh, Doamne !
Băiete, dar chiar au luat pe cine nu trebuie.
Te întreb doar odată, iar apoi plec și uit totul, bine ?
Bine.
Tu ai fost ?
Martin !
Haide... Martin !
Mi se face rău atunci când mă gândesc la chestia asta.
Dumnezeu l-a părăsit...
în dorințele păcătoase ale inimii, în impuritatea sexuală...
Știi cumva...
Știi cumva unde sunt munții Himalaya ?
Am vrut mereu să merg acolo.
Mereu am vrut să merg acolo.
Mereu am vrut să merg în munții Himalaya.
Alo ?
Martin, sunt Joyce. Trebuie să te văd.
E important.
Sunt unele lucruri pe care vreau să ți le spun.
Trebuie să te văd în persoană, diseară la 8.
Adresa mea e 9248 Second Street, numărul 322.
La naiba, dacă nu mai ieșeai de acolo ?
Nu-ți dai seama că putea să te...
Katherine, trebuie să anunțăm poliția.
Nu o putem lăsa acolo, pur și simplu.
Au găsit-o.
O tânără a fost găsită moartă în noaptea asta,
a treia în ultimele săptămâni.
Avem toate dovezile necesare. Vom închide cazul în curând.
Aș vrea să vorbesc cu doctorul de serviciu.
Un moment.
- Alo ? - Da. Alo. Sunt Martin Bells.
Știi, puștiul sărit, cel de la medicina legală.
- Joyce m-a rugat să te salut. - Cine ?
Joyce. Partenera ta de joacă.
Ascultă. Am cerut personal concedierea ta. Du-te acasă.
Păi, m-am gândit că ți-ar plăcea să rămân.
Du-te la un psihiatru.
Crezi că sunt vreun psihopat ?
N-ai fi primul paznic de noapte psihopat.
Primul.
Inspector Bill Davies, aș vrea să vorbesc cu Martin Bells.
- Nu-i aici. - Nu știm unde este.
- Alo. - Alo, da. Sunt eu.
Joyce a fost ucisă. Polițiștii sunt aici și te caută.
- Mă duc acolo. - E prea periculos.
N-a făcut-o el !
Ține-ți urechile ciulite. Voi încerca ceva.
- Martin nu e un criminal. - Noi nu inventăm dovezi.
E suspect doar pentru niște chestii ciudate întâmplate la locul de muncă ?
Ascultă. Victima l-a dat de gol.
- I-a scris numele. - Ce a scris ?
- Numele lui. - Da, dar ce nume ?
Martin.
Ne-am schimbat numele. Joyce credea că el e James,
deci trebuia să fi scris James.
- Asta te face suspect principal. - E ridicol.
- Nu era niciun nume. - Poftim ?
Katherine a fost acolo.
Ai fost acolo ? Când ?
Era mult sânge. Dar n-am văzut niciun nume.
Și criminalul...
era încă acolo.
- Ce ? - Katherine.
Alo.
Da, alo ? Sunt Martin Bells.
Noul... paznic de noapte. Mi-ați arătat împrejurimile.
Știi ce oră e acum ?
Cu inspectorul Cray, vă rog.
Păi, unde să se fi dus ? La spital ? Singur ?
Mi-ați spus povestea tipului care a făcut-o cu... știți dvs.
- Când s-a întâmplat ? - Tipul cu cadavrele ?
Da.
Înainte să încep eu serviciul, prin '60.
- Vă amintiți numele lui ? - Nu.
- Și ce s-a întâmplat cu el ? - Nimic.
- Ce ? - A rămas doar stânjenit.
Spitalul n-a putut aduna acuzații.
Nu. Eu cred că e undeva acolo, în libertate.
Unde este ?
Cray.
Alo ?
Martin, sunt inspectorul Cray.
Avem o problemă.
Joyce a fost ucisă.
Trebuie să vorbim.
Păi, o să vin la secție.
Chiar trebuie să discutăm serios.
Cred că ar fi mai bine să te iau eu cu mașina.
Martin ?
- Mai ești pe fir ? - Prefer să vin eu la secție.
Vin să te iau.
Spune-mi ceva, Martin.
Îți vei susține în continuare nevinovăția ?
Da.
Cine altcineva ar putea fi așa, Martin ?
Crimele trebuie să înceteze, Martin. Nu vrei să înceteze ?
Aș vrea să vorbesc cu inspectorul Bill.
De ce n-ai vorbi cu mine ?
Ești arestat, Martin.
Pune asta pe biroul tău, te rog.
Avem tot timpul din lume să-ți ascultăm confesiunea, Martin.
Tot timpul din lume.
Vreau să-mi faci o favoare, Martin.
- Lovește-mă. - Ce ?
Haide, lovește-mă.
Cât mai poți rezista ?
Știi ce-ți vor face ?
Te vor supune la o grămadă de chinuri.
Oricum vei muri, Martin.
Nu știi că, oricum, vei muri ?
Haide, Martin. Trebuie să ripostezi.
Protejează-te. Salvează-te. Asta-i ultima ta șansă !
Fă ceva...
Sau îi voi scoate ochii prietenei tale.
Martin ?
A înnebunit ! Fugi pe hol ! Fugi pe hol !
Nu !
Katherine !
N-ar trebui să-ți spun asta,
dar i-a scris numele înainte de a muri.
Știu. Inspectorul Bill mi-a spus.
Ți-a spus ?
Nu e prea ortodox din partea lui.
Îmi pare bine că mi-ai spus.
Asta schimbă totul.
Bine, hai să mai analizăm încă o dată.
De ce n-ai sunat din apartamentul lui Joyce ?
Pentru că ucigașul mai era încă acolo.
Mai era încă acolo ?
Ea era deja moartă.
- Era deja moartă ? - Nu scrisese nimic, așa că...
- Da ? - Altcineva trebuie să fi scris.
Să încerce să-i însceneze ceva lui Martin, nu-i așa ?
Lui Martin ? Da.
Unde suntem ?
Interesantă teorie.
Ce facem acum ?
Katherine !
Martin, aștept.
Martin !
Mi-am făcut griji pentru tine.
- M-a lovit și a scăpat. - Ceva e-n neregulă.
Nu e nimic în neregulă. Cine-i ăsta ?
James.
- Unde-i Katherine ? - De unde să știu eu ?
Bicicleta ei e afară, trebuie să fie pe undeva pe-aici.
Nu e aici. El...
Poate că a luat-o cu el.
Martin !
Ajutor !
Ajutați-ne !
Du-l la secție. Mai arunc o privire la Joyce. Ne întâlnim acolo.
Stai, de ce ar fi încercat să evadeze ?
Calmează-te.
Pune-i cătușele.
Ce ?
Ești arestat, pentru suspiciune de crimă.
Rahat.
Și tu ai îndoieli. Spune-i !
Îndoieli ?
Îndoieli în legătură cu ce, inspectore Bill ?
Cu nimic.
Nu-mi place când te ascunzi de mine, inspectore Bill.
Întotdeauna te-am încurajat să ai propriile tale idei, nu-i așa ?
- Da. Dar nu-i nimic. Doar trăncănește. - Dar spuneai că e ceva în neregulă.
Păi, ceva e cu siguranță în neregulă.
Ia-l de aici.
A trebuit să ucizi vreodată ?
Mă întorc într-o clipă.
Nu. Nu. Nu.
Nu-i adevărat. Nu se poate să fie adevărat.
Cray, de ce faci asta ?
Ce dracu' faci ?
Nu mai întreba cum și de ce, Martin.
Te doare ?
Hai să îmbătrânim împreună.
Da.
Hai să ne maturizăm.
Asta da provocare.
James, plecăm acum, bine ? Ai grijă la mână.
Poți să mergi ?
Subtitrare corectată: MIDAS
IANUARIE 2016
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org